Smrt Danice Jeknić (17) iz Podgorice, koja je nastradala 22. juna 2021. pod misterioznim okolnostima zvanično je zavedena kao utapanje na reci Cijevni, dok njena majka trvdi da je ubijena jer je pogrešnom čoveku - policajcu koji je imao svoju mrežu narko-dilera prijavila da se u jednom kafiću u Podgorici diluje droga!
Tinejdžerka je nađena mrtva u reci Cijevna u blizini Podgorice, a Više državno tužilaštvo u Podgorici je njenim roditeljima saopštilo da se utopila sticajem nesrećnih okolnosti i da je slučaj zaključen! Majka nastradale devojčice Doroteja Petrović Blažević i njen bivši suprug Božidar Boban Jeknić su, kako tvrdi, došli do podataka koji ukazuju da je njihova ćerka ubijena posle čega su tražili da istraga utvrdi sve detalje tragedije, ali su oboje dobili batine.
Otac je brutalno pretučen u romskom naselju Konik u Podgorici. Hteo je da se suoči sa Turkijanom Šutajem, ali ga je u Koniku sačekalo 30 Roma, koji su ga udarali letvama punim eksera i na tri mesta mu
otvorili lobanju! Majka je pretučena u centru Podgorice, nasred ulice, ali nije videla batinaše.
![](https://www.glas-javnosti.rs/cms/../uploads/IMG-20230329-WA0000 (1).jpg)
Inspektor Centra bezbednosti Podgorice Dalibor Dado Ljekočević uhapšen je 8. februara zajedno sa svojim saradnikom
Turkijanom Šutajem u policijskoj akciji kodnog naziva „Lovka“ zbog sumnje da su dilovali drogu na ulicama Podgorice. Roditelji nastradale devojke očekuju da će posle hapšenja inspektora, koji je prema nezvaničnim informacijama direktno odgovoran za smrt njihove ćerke, konačno doći do rspelta celog slučaja.
Kolega uhapšenog inspektora u anonimnom pismu otkriva da je Danica kao napelivač namerno gurnuta u reku po nalogu njegovih kolega jer je previše znala o njihovim nezakonitim poslovima i dilovanju droge.Pismo je naslovljeno kao „Ispovest jednog grešnika“. Napisano je na računaru i odštampano. Umesto potpisa ima pečat crnogorske polciije što potvrđuje da je autor zaposlen u MUP-u Podgorica, a njegovu ispovest prenosimo u celini:
- Od kada sam pročitao pisanja nekih srpskih glasila-tabloida jednostavno nemam mira i osećam veoma veliku grižu savesti zbog mahinacija i nečasnih radnji mojih kolega od kojih se sada stidim. Odavno mi je bilo jasno u kakve su nečasne radnje umešani, šta su sve radili i šta sve i dan-danas rade. Želim se ograditi od svega toga, posebno od njih...
Neshvatljivo mi je da i dan-danas, na korak od ulaska u Evropsku uniju, moje kolege sa kojima radim umesto da hapse dilere droge ti isti dileri svakodnevno rade za njih i donose im ogromne prihode, ali su zato zaštićeni kao polarni medvedi. Nuđeno je i meni da budem uključen u to i da dobijam deo kolača, ali sam odbio. Suočen sa strašnom nepravdom i korupcijom mojih kolega ne mogu da nađem duševni mir, pa sam noćima razmišljao šta da radim i rešio sam sve ovo da napišem i podelim sa svima vama jer je sveo ovo moja velika muka. Znam da ima Boga, da on to sve sa visine gleda i plašim se da će kazna od Boga stići i mene i moju porodicu!!!
Ništa voda nije odnela osim ovu nesretnu devojku, pa se sve ovo može ispraviti kod nas u policiji, ako budemo blagovremeno reagovali, a isto tako i u tužilaštvu gde smo glavni krivci moje kolege i ja. Posebno ću istaći mog bivšeg kolegu Miloja Bajčetu, koji je uprljao svoju policijsku funkciju i koji je radio za narko-mafiju i dostavljao im važne informacije, posebno svojim prijateljima narko-dilerima sa Konika - Muji Rašitiju i Turkijanu Šutaju, kao i njihovoj podmlađenoj narko-bandi.
Njegovim stopama su krenule mnoge moje kolege od kojih ću pomenuti i istaći dvojicu najistaknutijih i najogrezlijih u narko-kriminalu i prostituciji u Podgorici. To su Dalibor Dado Ljekočević i Ivan Čović. (ima ih još dosta). Oni su nakon Bajčete preuzeli ovu dvojicu Koničana, glavnih narko-dilera i lično znam da su, kako sa njima tako i sa članovima njihove bande, u svakodnevnom kontaktu... Lično sam svojim očima video kada ta glibava bagra sa Konika daje mojim kolegama koverte sa novcem...
Poznato mi je i to da moj kolega Dalibor Dado Ljekočević svakodnevno organizuje u jednoj kući u Tuzima (prim. ur pisano je pre hapšenja Ljekočevića) orgije sa našim kolegama, ali ne bih sada da ih imenujem jer je većina njih oženjena. Tamo se odvode prostitutke iz grada Andrijana i Lejla Kastrati, kao i devojke Anje Đuričković i Maje Šekularac... I ja sam jednom prilikom bio pozvan da tamo budem gost, ali kad sam video da se vuče belo tu gozbu sam demonstrativno napustipo što su mi kolege debelo zamerile.
Uradite test na narkotike mojim kolegama, pa će vam biti sve jasno. Pitam se šta će mojim kolegama inspektorima telefonski brojevi na tuđa imena?! Proverite i to kod Dada.
Izuzetno sam dobro upućen u slučaj ubistva jedne naše sugrađanke, što su objavili mediji-tabloidi iz Srbije maloletne Danice Jeknić koja se navodno utopila u Cijevni. To nije prava istina, nego je devojka ubijena - gurnuta u reku po nagovoru ove dvojice kolega, a krivično delo je izvršila pomenuta banda sa Konika. Devojka je mnogo znala o zajedničkim radnjama pomenutih osoba u vezi narkotika i samo zbog toga je i platila glavom...
Tokom uviđaja u koji sam bio uključen i svih daljih radnji urađene su maksimalne spekulacije kako porodica Jeknić nikada ne bi mogla da dođe do istine. U samoj istrazi su napravljene neviđene, namerne greške, a i tužilaštvo je napravilo mnogo propusta. Mi svesno i namerno nismo dostavili tužilaštvu sve što je trebalo jer smo uništavali važne podatke, izjave, žalbe... Mislim da je kolega Dado uticao i na tužioca kako bi njegovi prijatelji sa Konika ostali nedirnuti. Verujte mi, svi mi koji smo radili na tom slučaju napravili smo zločin nad tom nedužnom maloletnom devojkom i njenim roditeljima, a sve zbog obraza službe i spasa dvojice kolega. Ja već danima ne mogu da spavam, nemam mira jer me grize savest. Sve znam, a moram da ćutim jer bih sigurno prošao kao što su prošli roditelji maloletnice kojima je banda sa Konika otvorila lobanje po nagovoru mojih kolega.
Kolega Dado mi je čak rekao „da treba iščupati jezik gospođi Doroteji“, majci nastradale jer mnogo priča i u tim pričama vrlo često pominje i njega.
Pomenuta maloletnica se nije utopila kako smo mi to službeno odradili i napisali u našim izveštajima. Ona je bila na pogrešnom mestu u pogrešno vreme sa pogrešnim društvom. Pošto je puno znala gurnuta je u Cijevnu kako bi se prikrili zločini mojih kolega za koje je radio konički narko-klan... To je bila prvobitna izjava njenih drugarica koje su bile sa njom tog dana. Posebno naglašavam da je bila neplivač.
U ovakvim slučajevima kolege štite jedni druge, dok je u izjavama drugarica maloletne devojke kazano da je ona navodno bila nadrogirana i da je svaka od njih uzimala kokain (to su ih častili Mujo i Turkijan). Kolega to nije hteo da napiše jer su tu izjavu dale devojke sa kojima oni orgijaju po Tuzima (tu je učinjena usluga tim prostitutkama)...
Svesno nismo hteli niti smo tražili da se izuzmu listinzi svih povezanih osoba, podaci sa baznih stanica niti kretanja bezbednosno interesantnih osoba, a neke važnije od njih uopšte nismo ni ispitivali, iako smo imali mnogo razloga i osnova da neke od njih i pritvorimo... Ispitivanja su bila tako smešna da je to bila sprdnja, ali nam je tako naređeno. Nije se radio ni poligraf bezbednosno interesantnih osoba koje su toga dana bile na reci mada je to bila naša obaveza...
Meni su bile u prvi mah sumnjive totalno identične i šture izajve svedoka... Tu je bilo svašta, pokradena je garderoba nesrećne devojke, kupaći nije bio njen nego od ovih prostitutki, utapanje je mnogo kasnije prijavljeno, neko je nakon toga koristio telefon Danice Jeknić ( telefon je bio ukraden, pa je kasnije vraćen), napuštanje mesta zločina (ubistva), laganje i hvatanje u laži devojaka i momaka prilikom davanja izjave...
Posebna je priča koliko puta i kako smo maltretirali tu nesrećnu majku, zabranjivali smo joj pristup informacijama o ćerki. Pomenuti inspektori su je napadali fizički i verbalno, a na kraju svega toga, kao šlag na torti, dvojica kolega su se osvetila majci i ocu pokojnice na taj način što su nagovorili bandu sa Konika da im polome lobanje...
Prilikom hapšenja tog bandita, počinioca krivičnog dela, na moje uši su zvali naše kolege i govorili im da se prema njemu odnose korektno, a svi mi dobro znamo da je taj isti diler maloletnicu Jeknić i ostalo društvo odvezao na Cijevnu... Mnogo toga je još zanemareno sve zbog dvojice kolega...
On je svoje pismo poslao na više od 20 adresa - roditeljima nastradale devojke, predsedniku države, Vlade, ministrima, nadležnim državnim institucijama, stranim ambasadama u Crnoj Gori, evropskim izaslanicima, opozicionim političarima i svim medijskim i TV kućama u Crnoj Gori i okruženju.